ЖАНР ROMANCE В КОНТЕКСТІ СУЧАСНОГО ЛІТЕРАТУРНОГО ПРОЦЕСУ (Р.Л. СТІВЕНСОН, Г.Р. ХАГГАРД) - Долга, Н. М. (Записки з романо-германської філології, 2019)
Об´єктом нашого дослідження є жанрові риси англійського неоромантичного пригодницького роману – romance. Виконаний компаративний аналіз романів Р.Л. Стівенсона «Острів скарбів» та Г.Р. Хаггарда «Копальні царя Соломона» дозволив віднайти характерні риси жанру: екзотичний хронотоп який випробовує на міцність; герой – шляхетний не за походженням, а за вчинками; використання міфологічних мотивів – порятунок красуні, пошук артефакту. В розвідці обґрунтовується той факт, що на «порубіжжі» (кінець ХІХ – початок ХХ ст.) жанр пригодницького роману був покликаний пропагувати імперську ідеологію Великої Британії в зрозумілій широким колам формі. Функціонально ця жанрова модифікація апелює до уяви, виконує здебільшого розважальну функцію, стратифікаційно спрямована на юнацьку аудиторію. Ставка на «усередненого» споживача зробила romance одним з найпопулярніших жанрів. Захоплення імперськими ідеями наприкінці ХІХ століття у Великій Британії вилилося в «активізм» - імперську течію, яка стала стилем життя та об’єднала письменників, які виступали пропагандистами імперської ідеології, патріотичного служіння Британії, були прихильниками ідеї національної єдності і т. ін. До них належали представники «романтичного відродження» - Стівенсон, а особливо Хаггард. З позиції сучасного літературного процесу в розвідці зініціюється питання про визначення позиції творчої спадщини Хаггарда в контексті мідл-літератури. В процесі дослідження були виокремлені хаггардівські риси жанру romance: звернення до актуальних проблем свого часу, відображення у спрощеній формі британського імперського менталітету, найважливішою складовою якого була перевага над народами з колонізованих країн. У висновках обґрунтовується, що письменники-неоромантики «порубіжжя», орієнтуючись на «середнього» читача та відмовляючись від виключного героя в літературі, вибудовують парадигму масової культури ХХ століття.