ГРЕЦЬКА НАРОДНА КАЗКА: ТИПОЛОГІЯ І АНАЛІЗ - Подковирофф, Н. (Записки з романо-германської філології, 2019)
У статті висвітлено типологію грецької народної казки, її структуру та сюжетні особливості. Народна казка є відтворенням думок і вірувань, і кожен читач переживає народну казку по-іншому відповідно до свого досвіду. Таким чином, народна казка – це не просто залишок минулого, а колекція культурних елементів, які поступово об’єднуються оповідачами і досягають читачів або слухачів як культурна суміш, яку їм потрібно розшифрувати. Грецькі народні казки відомі з давніх часів. У свої Історії Геродот включає народні казки, а Арістофан згадує оповідача Філепсіоса. Більше того, Аристотель стверджує, що освіта дітей включає слухання байок і народних казок. Пізніше в грецькому суспільстві з’являються професійні оповідачі. У візантійський період дуже мало посилань на народні казки, і єдине, про що ми можемо згадати – це були мімісти, які розважали правителів і панів своїми оповіданнями. У період Османської імперії в Греції народна казка та інші форми народної культури стали основним виразом соціальної реальності. Оповідачі того часу сприяли збереженню і розвитку народної усної традиції, і, як наслідок, народні казки розповідали матроси, пастухи, їх чули під час тривалих поїздок караванів, і вони також були дуже поширені в сільському житті.