ПРАКТИКА АВТОРСЬКИХ САМОІНСЦЕНУВАНЬ У НІМЕЦЬКІЙ МЕТАЛІТЕРАТУРІ ХХІ СТ. (В. ХААС, Т. ГЛАВІНИЧ) - Помогайбо, Ю. О. (Записки з романо-германської філології, 2019)
Дослідження присвячено феномену авторського самоінсценування у новітній німецькій літературі. Демонстративно-акцентована присутність автора у своєму тексті розглядається як один із засобів привертання читацької уваги до письменника та його творчості у ситуації медіа-конкуренції. З огляду на сучасну класифікацію, у роботі розрізняються позатекстові (паратекстуальні та габітусні) і власне текстуальні інсценування. Предметом цієї студії є текстуальні форми авторського самоінсценування та їх функції у романах Т. Главінича «Це ж я» та В. Хааса «Погода 15 років тому». В ході дослідження доведено, що образ-імідж автора може реалізовуватись в різних проекціях – від амбіційного і невротичного письменника-невдахи, який заздрить своїм більш успішним конкурентам (Т. Главініч) до успішного ремісника, автора бульварних романів, який розуміє потреби читачів (В. Хаас). В обох творах, які є прикладами металітератури, автори наділяють свого персонажа автобіографічними рисами. Тотожність імен, деякі факти реальної біографії, відсилання до власних творів дозволяють письменникам моделювати псевдо реальність та конструювати штучний імідж себе заради епатажної гри з читачем. Якщо Т. Главінич у романі «Це ж я» автор іронізує над читачем, який завжди намагається ідентифікувати героя з автором, то В. Хаас у «Погоді 15 років тому», реконструюючи сюжет свого роману у фіктивному інтерв’ю, в першу чергу критикує посередні читацькі смаки та прихильність до масово-розважальних жанрів літератури. Підкреслено, що автори, звертаючись до різних форм самоінценування, апелюють насамперед до читачів, які тяжіють до всього автентичного і намагаються відшукати у художньому тексті біографічний слід. Аналіз романів довів, що самоінсценування автора у власному творі використовується як засіб імітації автентичності з метою критики усереднення потреб читачів, які перетворюються на споживачів масової літератури, а також як іронічний автокоментар і ефективний засіб самореклами.